DEN ANDEN SØSTER
Jeg har modtaget et ægteskabstilbud i dag til Anne.
Fra Carey-familien. William, deres ældste søn.
- Det var dog storartet. - Jeg afslog og tilbød dem Mary.
Familier fremmer deres position med deres døtre.
- Anne kan tillade sig at stile højere. - Og det kan Mary ikke?
- Jeg tror, du undervurderer hende. - Nej, på ingen måde.
Hun er den mildeste af de to og muligvis den kønneste.
Men fremgang i verden kræver mere end et kønt ydre og et mildt hjerte.
Bravo, Anne.
Bravo, børn.
Du er ganske... præsentabel.
Forhåbentlig ikke for præsentabel? Det er vores søsters dag.
Man skulle nødig overstråle hende.
Mary, må vi komme ind?
Sikke et syn... Yngre end jeg. Smukkere end jeg.
Gift før mig. Jeg er sat i skyggen.
- Jeg er "den anden Boleyn-pige". - Næppe.
Er det så forbi, mrs. Carey?
Mister vi dig nu for altid?
Nej, aldrig! Jeg vil være gift. Bortset fra det er alt ved det gamle.
Kom, George. Vores søster skal have ro. Hun skal have lov at nette sig.
Var det en dreng?
Dødfødt, Jeres Majestæt.
Ingen bror, der kan garantere landets sikkerhed.
Det er jeg ked af.
Fortæl det til Hans Majestæt.
Jeres Majestæt?
Det gør mig umådeligt ondt.
- Er du lykkelig? - Ja.
Ønskede du dig ikke et bedre parti?
Jeg vil have en mand, der elsker mig og tænker på det både tidligt og silde.
Så har du fundet den rette mand.
- Han stirrer i et væk... Henry Percy. - Hvad i alverden ser du i ham?
Enearvingen til Englands største jordbesidder.
Det vidste jeg ikke. Hans ansigt tiltaler mig.
- Han er trolovet. - Trolovet er ikke gift.
Der er langt fra knæfald til alter.
- Søster. - Goddag, bror.
Thomas. En stolt dag for dig.
- Hvordan går det Hans Majestæt? - Det er svære tider, Thomas.
Kongen og dronningen taler knap nok sammen mere.
Den udeblevne kronprins rider dem som en mare.
Dronningen har tabt endnu et barn, en dreng.
Inden længe vil han søge trøst hos en elskerinde.
Hvilken af Howard-pigerne skal jeg placere foran hans næse?
Hvilken rigdom og magt ville vi ikke få -
- hvis vi kunne hjælpe kongen i denne kildne sag?
Hvorfor ikke Anne?
Som en Boleyn er hun ganske vist ikke officielt en Howard.
- Men hun er dog din søsterdatter. - Din førstefødte... og din yndling?
Ønsker du hende ikke et jævnt og ukompliceret ægteskab som Mary?
Hvis Anne var jævn og ukompliceret som Mary, ville jeg sige jo.
Men det er hun ikke. Hun er alt andet end det.
Er du nervøs?
Lidt.
Det burde være mig, der forberedte dig på natten og gav dig gode råd.
- Jeg har svigtet som storesøster. - En bedre søster findes ikke.
- Fortæller du mig alt i morgen? - Det lover jeg.
Jeg vil høre alle detaljer.
Læg dig ned.
- Anne. - Far.
Onkel. Du har spurgt efter mig.
En mulighed har vist sig, og hvis du spiller dine kort rigtigt -
- vil du kunne sikre os umådelig rigdom og position.
Kongens ægteskab er under pres.
Det kan få en mand til at søge trøst andetsteds.
Din onkels venskab med kongen gør, at kun vi ved det.
Men andre adelsfamilier vil opdage det og diske op med deres døtre.
Før andre udnytter situationen, foretrækker vi...
- At jeg ligger med ham i stedet? - Nej, det var...
Netop.
Den gunst, han ville vise os, jeg mener dig, hvis han fandt behag i dig...
At være kongens elskerinde er på ingen måde at forringe din værdi.
- Bagefter vil jeg ingen fremtid have. - Tværtimod.
Du vil kunne gøre dig håb om at ægte mindst en markis eller en hertug.
Modtager du udfordringen?
Du sætter dig ikke imod. Kongen og hans følge vil tilbringe to nætter her.
- Din bror har arrangeret det. - Forberedelserne vil koste en formue.
Det er penge, vi ikke har. Sæt, han ikke synes om hende.
Sæt, du så lyst på livet af og til. Hvo intet vover, intet vinder.
- Anne ved det. - Anne ved ingenting! Hun er et barn.
Hvornår er ambition ophørt med at være en synd og ophøjet til en dyd?
Det siger du, der har haft position og rigdom hele dit liv.
Indtil jeg giftede mig, Thomas.
Og jeg opgav gerne det hele for kærligheden.
Hvordan var den så, bryllupsnatten?
- Den var meget tilfredsstillende. - Er det sandt?
- William Carey er en god elsker? - Ja.
Han havde ret travlt, og så snorker han.
Han stod op midt om natten og brugte pissepotten ved siden af sengen.
Det var rædsomt!
Jeg har også nyt at fortælle.
I aftes satte vores far sin lid til mig og betroede mig en opgave.
At opvarte selveste kongen af England, når han kommer på visit.
Opvarte ham?
At opvarte ham, forføre ham, fortrylle ham.
- Han har en hustru. - Ja, men hvem ved, hvad der kan ske?
Hvis han synes om mig, kan jeg få en hertug.
Jeg kunne blive en lykkelig hertuginde.
Kongen!
Kom nu i sving, alle sammen! Før hestene ud i gården og gør klar.
- Tror du, han vil synes om mig? - Selvfølgelig, søster.
Hvordan kan han andet?
- Sir Thomas. - Jeres Majestæt. Hjertelig velkommen.
Lady Elizabeth.
- Må jeg præsentere min datter Anne. - Ingen har omtalt en datter.
- I så fald var vi måske kommet før. - Jeres Majestæt.
Anne, gå i seng og få en god nats søvn.
I morgen er der jagt. Der skal du brillere.
Alt afhænger deraf.
Godmorgen, Anne.
- Hvem vil I ride med? - Alene, Jeres Nåde.
- Alene? - En ny type sadel gør det muligt.
Men uden en mand, hvordan vil I så holde Jer fast?
Ligesom I, Jeres Nåde. Med mine lår.
Af sted!
Hvor bliver de af?
Hvor er de?
- Er nogen kommet til skade? - Ved gud, det er kongen.
Kongen? Hvad skete der?
Kronhjorten løb ned i den dybe slugt.
Alle var parat til at give fortabt og lade dyret løbe... undtagen Anne.
Åh nej. Hun kender slugten. Hun har redet der tusindvis af gange.
Og kongen fulgte efter, hvorefter han styrtede?
Åh gud.
- Hvad skete der? - Han styrtede.
Han er ret medtaget, men hans stolthed er nok mest såret.
Det er min skyld. Hvad tænkte jeg på?
Hent Mary.
- Og hvem er I? - Mary, Jeres Nåde.
Annes søster.
Har I været her hele tiden?
Hvordan har jeg kunnet overse Jer?
Ved siden af Anne er det nemt at gøre.
- Og I er gift? - Ja, Jeres Nåde, med William Carey.
Hvorfor har jeg ikke set Jer ved hoffet?
Fordi jeg har overtalt ham til at bo her et par år.
Vi har et lille herresæde. Ikke stort, men nok til at stifte familie.
Det idylliske landliv, langt væk fra det hele.
Ja.
Vil han ikke savne hoffet? En ung og ambitiøs mand.
Angiveligt ikke, men ombestemmer han sig, vil jeg som hustru følge ham.
Tak, lady Elizabeth.
Sir Thomas!
- Så tager I Jer af det anliggende? - Ja, naturligvis.
Naturligvis, Jeres Majestæt. Tak.
Mary, du har gjort indtryk på kongen. Han beder dig straks stille ved hoffet.
Kongen har skaffet dig en plads i dronningens husholdning.
Men jeg vil ikke være ved hoffet. Det vil min mand heller ikke.
Kongen har også tilbudt mig en plads. Som medlem af gehejmerådet.
Hørte du det, Mary? Gehejmerådet. Hans Majestæts personlige følge.
- Inderkredsen. - Hvad med vores fremtid på landet?
Det må du slå ud af hovedet. Fra nu af er din fremtid ved hoffet.
Tænk dig om, William. Forstår du ikke, at de vil adskille os?
Installere mig, så kongen altid kan finde mig.
Lykkeligvis forstår din mand, hvad en sådan mulighed indebærer.
For os alle.
Hvad med Anne? Kan hun ikke tage af sted?
Med den opførsel er hun heldig overhovedet at få lov at følge med.
Mor, tal med far. Gør noget! Jeg vil ikke af sted.
Det er ikke en anmodning. Vi er blevet tilsagt.
Vær ikke vred. Tror du, at det er mit ønske at tage af sted?
Jeg ved bare, at en mand, der ikke kendte dig -
- efter en halv time med dig er forblændet.
- Hvad har du mon sagt eller gjort? - Intet, søster.
Jeg sang din pris og talte om min mand.
Engang må du vise mig, hvordan du gjorde.
Mary Carey, Jeres Majestæt.
Jeres nye hofdame og hendes søster, Anne.
Javel? Jeg vidste ikke, at jeg ventede nogen.
Udpeget af Hans Majestæt Kongen.
Af min mand? Er det sandt?
Jaså...
I så fald må hun være en slags gave eller overraskelse.
Han må have set et talent, der ville behage mig.
Sig mig, hvilket særligt talent I besidder -
- bortset fra Jeres åbenlyse ungdom og skønhed?
- Digtekunst, måske? - Nej.
- Eller kjolesyning? - Nej.
- Så må det være sang. - Nej, Jeres Majestæt.
I er alt for beskeden. Syng for os.
- Nej, jeg bønfalder Jer. - Syng!
Bravo!
En nattergal.
Velkommen til hoffet.
Mary? Vent.
Det kan ikke have været nemt for Jer, men sæt Jer i dronningens sted.
Hun ved, at kongen har hidkaldt Jer, fordi han begærer Jer.
Hun er en god kvinde, tro mig. Jane Parker.
- Jeg bliver flov. - Se, hun har et godt øje til dig.
Søde Jane Parker ville passe vores far.
Nederdrægtige tøs. Hun er den mest ambitiøse lille giftsnog.
Hun kan ikke holde øjnene fra dig.
- Hvordan går det, Stafford? - Udmærket, tak.
Jeg er vist ikke skabt til livet ved hoffet. Jeg lider af hjemve.
- Det er vi to om. - I mine øjne forandrer det mennesker.
Og ikke nødvendigvis til det bedre. Ikke desto mindre trives Jeres søster.
Hun har vundet Henry Percys gunst.
Hvorfor gør hun det? Han er allerede optaget.
I aften.
Min lillesøster. Min lille, gyldne søster.
Min søster af mælk og honning.
- Det burde være dig. - Bryd dig ikke om mig.
Jeg går min egen vej.
- Skal jeg følge dig på vej? - Nej tak.
Forsøg at behage ham. Hvis du kan.
Jeres Nåde.
Kom ind.
- Kan jeg byde Jer noget? - Nej.
Noget, der kan styrke eller gøre Jer veltilpas?
Måske kunne I bede Jeres tjenere bringe mig noget vand.
Værsgo.
Der er ingen tjenestefolk.
Så er det altså her, Englands konge sover.
Og læser og skriver... og finder en smule ro hver dag.
Og dog inviterer I mig herind?
Fordi jeg synes om Jer og stoler på Jer.
I kender mig knapt.
Jeg bliver fyldt med løgne dagen lang. Anmodet, manipuleret...
Man lærer at aflæse et ansigt, og Jeres er som solen.
Man må trække øjnene til sig.
Min smiger gør Jer ilde til mode.
Komplimenter i Jeres familie tilfalder som regel en anden.
Den ældste søster.
Det er noget, jeg forstår mig på, at være den anden i søskendeflokken.
Altid i skyggen.
Nu gør jeg Jer forlegen igen.
Godmorgen. Jeg har ordrer om at føre Jer til Jeres far.
Så må vi ikke lade ham vente.
Nuvel?
Fik han dig?
- Ja. - Mere end én gang?
Væn dig til at tale om det. At ligge med kongen er ingen privat sag.
- Ja, mere end én gang. - Var han tilfreds?
- Det tror jeg. - Sagde han det?
Det behøvede han ikke, onkel.
Du kan gå.
Godt. Et er at indfange en konge, noget ganske andet at holde på ham.
Hun skal være belæst, kende til musik, kunne konversere og være uplettet.
- Det sørger Anne for. - For hvad?
Mary er allerede veluddannet i kraft af mig. Og til hvilken nytte?
Nu bliver hun handlet som kvæg for at skaffe mænd fremgang og morskab.
Du er også undskyldt.
Katharina af Aragonien vil aldrig skænke Henrik Tudor en søn.
Men hvis Mary kunne føde ham et barn -
- og dette barn var en dreng...
Hvis jeg udstationerede Jeres mand langt væk fra hoffet -
- ville I så protestere?
Jeg ville ikke vove at blande mig i statslige anliggender.
"Mit hjerte og jeg ligger besejret i Jeres hænder."
Jeres tro tjener og ven, Henrik Rex.
Det er Anne...
Hun har ægtet Henry Percy og ligget med ham uden at sige et ord.
- Du ser ikke glad ud. - Hvorfor skulle jeg være glad?
Hun bliver hertuginde af Northumberland.
Det tillader de aldrig. Han er lovet væk til Mary Talbot.
Slipper det ud, vil det skade hende. Hendes rygte vil ligge i ruiner.
Jeg bliver nødt til at underrette far. For hendes egen skyld.
Hvad tænkte du på? En adelsmands giftermål er et statsanliggende.
- Noget, kun kongen kan bestemme. - Hvem andre kender til det?
- Ingen andre. - Godt. Sådan forbliver det for altid.
Men det er indgået foran Gud og tilmed fuldbyrdet.
Har der været utilbørlig intim omgang?
Jeg har ligget med min ægtemand. Det er ikke utilbørligt.
Ved gud, hvis du var min datter!
Drengen tager til Northumberland og gifter sig med Talbot-pigen.
Du bliver sendt til Frankrig, hvor du skal bo og tage ved lære.
- Nej! Far, jeg beder dig. - Hvor kunne du gøre det?
Marys venskab med kongen er meget skrøbeligt.
Enhver skandale eller tilsværtning af hendes navn kan være fatal.
Du bliver tilknyttet det franske hof, indtil din far har tilgivet dig.
- Du sladrede til dem, ikke? - For din egen skyld.
Det var aldrig gået godt. Din fremtid ville være ødelagt.
Det skal jeg huske i mit eksil, mens du ligger her i kongens seng -
- med fars kærlighed i behold.
At det var for min skyld og ikke for din.
Du gør klogt i at betragte det som en mulighed.
Du er dannet. Den chance fik jeg aldrig.
Drag nu til Frankrig. Den franske dronning har klasse.
Gør dig nyttig, underhold hende. Hun vil beundre din livfuldhed.
Tag ved lære af hende. Bemærk, hvordan kvinder overtaler mænd -
- ikke ved at stampe i jorden, men ved at lade mændene tro, de har magten.
Det er kvindekønnets kunst.
Nu må du kigge!
Jeg bliver jarl, din bror viscount.
Vi har modtaget pengegaver og godser, så vores gæld er betalt.
George, kongen vil arrangere giftermål mellem dig og Jane Parker.
Nej, jeg beder dig, far.
Har du ingen ambitioner for familien? Pigens far er fætter af kongen.
- Behøver jeg at gifte mig med hende? - Har du ingen stolthed?
Foretrækker du at overlade det hele til Mary?
Nej, far.
Et bryllup med deltagelse af kongen og alle de største herremænd i riget.
- Er et smil for meget forlangt? - Hvad er der at smile ad?
Mit ene barn skal giftes med en pige, han hader, det andet er landsforvist -
- og det tredje begår åbenlyst hor med en ægteskabsbryder.
Du siger, det gælder hendes lykke.
Vil Mary være lykkelig, når han går fra hende? For sådan ender det.
- Kun Gud ved, hvordan det ender. - Gud vender ryggen til alt det her.
Og vores nye position? Glædes du ikke over det?
Disse "gaver" og denne gunstbevisning forsvinder lige så hurtigt, som de kom.
Disse gemakker tilhørte hertugen af Buckingham, kongens næreste ven.
- Nu rådner hans hoved på en pæl! - For landsforræderi.
Hvad er forræderi? Alt, hvad kongen eller hans rådgivere finder for godt.
I et øjebliks lune.
Barnet lever. Hun har ikke aborteret.
Men for barnets skyld -
- bør hun holde sengen fra nu af.
Situationen gør, at kongen ikke mere vil ligge med hende.
Af medfølelse vil han besøge hende hver dag i en uge, velsagtens.
Dronningen vil gøre ham kulret med spanske skønheder.
Og så er der familien Seymour med deres blegnæbbede tøs.
Vi må påvirke ham til vores fordel med alle midler.
Jeg tænkte på at foreslå... Anne.
Det gik ikke sidst. Skulle to måneder i Frankrig have gjort nogen forskel?
Jeg modtager jævnligt rapporter fra enkedronningen.
Angiveligt har hun... forandret sig en del.
Derfor må du vende tilbage på din onkels bud.
Du skal divertere kongen og holde hans tanker rettet mod Mary.
Det er i al enkelhed din opgave.
Hvad er det for en støj?
Det er frøken Boleyn, Jeres Nåde. Hendes historier om det franske hof.
Jeg kender én Boleyn-pige, der ligger i barselsseng med et vist barn i maven.
Nuvel, Boleyn-pige?
Vis Jeres ansigt.
Hvad ler I ad?
Jeg luftede mine tanker om den nye franske konge.
Der har så stor magt og dog så ringe autoritet som menneske.
- Fortsæt. - Hans smålighed er mageløs.
En lille forseelse, og han opfører sig som en ulveunge med en splint i poten.
Han fortæres af had og er ude af stand til at tilgive.
En stor konge...
...en stor mand forstår at hæve sig over den slags.
Og hvad kender I til store mænd?
Jeg har læst nok bøger og hørt nok tale til at mene -
- at jeg ville kunne udpege en, hvis han stod foran mig.
Så se Jer omkring. Jeg er nysgerrig. Ser I én her?
Jeg søger, Jeres Nåde... Jeg søger stadig, Jeres Nåde.
Dér! Jeg fandt én.
Storsind gør i Jeres øjne en mand stor. Hvad mere?
Generøsitet.
Ydmyghed.
Evnen til at genkende sin ligemand uden at føle sig truet.
- Sin ligemand i andre mænd? - Og i kvinder.
Tror I på det? At kvinder og mænd kan være ligemænd?
Det har kvinder længe overvejet -
- men vi indrømmer mænd en vis værdi, så vi betragter dem som ligemænd.
- Jeg finder Jer meget forandret. - Så er mine bønner blevet hørt.
Velkommen tilbage til hoffet.
Jeres Nåde.
- Hvad? - Hun har vel været forvist længe nok.
Men hvis interesser forestiller de sig, at hun varetager?
Hvorfor skal det ligne en fangekælder?
Behøver det at være så mørkt?
- Hvor har du været? - På besøg hos Mary.
- Som altid. - Nu får du to at være jaloux på.
Jeg er din kone.
Du ligger aldrig med mig.
Jeg håber, I ved, hvad I gør. De stratenrøvere berøver dem alt.
- Vi spiller ikke, Jeres Nåde. - Frøken Boleyn spår os.
Spå mig.
- Endnu et talent fra Frankrig? - Uddannelsen hos hoffet er alsidig.
Hun huser lutheranere og kættere.
Lærde og filosoffer, Jeres Nåde, på flugt fra forfølgelse.
- Jeg håber, I holdt ørerne lukket. - Absolut, og et kors tæt på hjertet.
- Fra kongen, frøken Anne. - Luk den op.
Luk den op!
Returner den.
Jeg mener det.
- Hvad gjorde hun? - Returnerede den, Jeres Nåde.
Anne.
Jeg ville være kommet før. Jeg beklager. Jeg har været optaget.
- Ja, med at underholde kongen. - Og ikke andet, søster.
- Trods hans ihærdighed. - Og ikke din?
- Hvordan går det? - Barnet er stærkt.
Det giver mig ingen ro. Ligesom faderen.
Du ser forfærdelig ud. En fransk kvinde ville aldrig lade stå til på den måde.
Er du kun kommet for at plage mig?
Nu ved du måske, hvordan det føles at blive ført bag lyset af sin søster.
Du frarøvede mig kongen og sladrede om Henry Percy.
- Bild du bare dig selv det ind. - Det gjorde jeg.
Hver dag og hver nat i mit eksil.
En gave fra kongen.
Giv den til min søster.
Den er til Jer, frøken Anne.
Mig?
Så returner den. Omgående!
Hvor vover han?
Der ser du... Dine interesser ligger mig på sinde.
Hvorfor?
Hvorfor så gemen? Du ved, at jeg elsker ham.
Måske bør du ophøre med det.
- Jeres Nåde. - Jeres datter, hvor er hun?
Lad os alene.
Hvor er hun?
Hvem af dem?
Hvem af dem, Jeres Nåde?
Anne. I modtog mine gaver?
- Ja. - Og de mishagede Jer.
- Nej, de behagede mig meget. - Hvorfor krænke mig og afvise dem?
I krænker mig ved at sende dem. Min søster ligger med Jeres barn.
Vil I behage mig, så send hende gaverne.
Jeg har vist Mary nok generøsitet. Nu ønsker jeg at vise Jer det samme.
Jeg beder Jer. Gør ikke dette.
- Hvad har forandret sig? - Det har I.
I valgte Mary, første gang vi mødtes.
Nej, Anne. Jeres ansigt var det eneste, jeg så i folkemængden den dag.
Hvis bare jeg kunne gøre den dag om og få en ny chance, men det er for sent.
Og jeg ville aldrig forråde min søster.
Nu må jeg bede Jer gå. Dette er for svært at bære.
Der ser I. Samme smerte som min. Beviset på, at vi føler det samme.
- Måske, men da det er udsigtsløst... - Nej, lad mig afgøre det.
Giv mig håb.
Gå nu.
- Er kongen underrettet? - Han har fået besked.
- Når som helst, Jeres Nåde. - Hvordan har hun det?
Hun er tapper og stærk. Alt lover godt.
Har I overvejet mit spørgsmål? Er der håb?
Skulle jeg stole på Jer, der bedrager først Jeres hustru og nu min søster?
Jeg sværger aldrig at ligge med min kone eller tale med Jeres søster igen.
Tillad mig at håbe.
En dreng.
Jeres Nåde.
En søn.
En søn?
Udmærket, Jeres Nåde.
I kan nære håb.
Min allerkæreste elskede.
Jeres Nåde.
Jeres Nåde?
Fanden tage dig! Alt var tilrettelagt! Og nu, midt i vores største triumf...
Hvilken triumf? En elskerinde har født et uægte barn.
- En uægte søn. - Dronningen kan stadig føde en søn.
Dronningen er ophørt med at bløde.
- Er I sikre på det? - En af hendes læger...
Han får en søn, men ser kun dig. Jeg håber, du har en plan, min pige!
- For ellers, onkel? - Det er nok!
Begge to.
Og hvad med Mary? Og hendes barn? Dem har I måske allerede glemt?
Mary og hendes bastard flytter ud på landet.
- Det er både kongens og mit ønske. - Meget vel.
Det kan du få lov at fortælle hende. Det har du gjort dig fortjent til.
Hvor vover du at vise dit ansigt her?
Min egen søster.
Pas på... Han vil ikke behandle dig anderledes end mig.
Du skulle ikke have givet dig hen så let. Dette er følgerne.
Jeg gav mig hen til en mand, jeg elskede.
- Og han elskede mig. - En mands kærlighed er værdiløs.
Mor overgav sig til kærligheden, og hvad fik hun? En svækling.
Kærlighed er værdiløs uden magt og position.
Hvis jeg føder kongen en søn, vil han ikke være uægte.
Det er forræderi. Han kan ikke gifte sig med dig.
- Han har sin dronning. - Som ikke kan levere en kronprins.
- Du har stræbt for højt. Som altid. - Kongen tager sig af Katharina.
Du vil høre om det dér, hvor jeg sender dig hen.
Du skal vende tilbage til Rochford. Har du ikke altid ønsket dig det?
Et liv på landet... alene med dit barn?
Jeres søster er rejst, som I ønskede. Vil I give Jer hen til mig nu?
Nej. Først når I viser mig udelt troskab.
- Det gør jeg. - Dronningen står i første række.
- Jeg ser sjældent Katharina. - Hun beklæder tronen ved Jeres side.
Kun for syns skyld.
Hun er Jeres dronning og altid nærværende.
Jeg kan mærke hendes blik.
Og hendes spioners.
Og vi to er for altid henvist til at mødes i dølgsmål og hviske sammen.
- Det bidrager næppe til lidenskaberne. - Hvad forlanger I af mig?
Vi skal finde lovmæssigt belæg for det. Det er den eneste farbare vej.
Jeg er ligeglad! Jeg må have hende af vejen. Find en god grund.
Wolsey udarbejder en plan for at sende dronningen i kloster.
Hermed er du alene ved hoffet. Dronning i alt andet end af navn.
Er denne forsikring nok for Jer? Vil I give Jer hen til mig nu?
Jeres Nåde...
Jeg ønsker mig intet højere.
Men forbliver vi ugift, vil vores børn blive kaldt uægte og jeg en hore.
- Ønsker I virkelig det for mig? - Katharina er min hustru.
Hvorfor spilde tid på at tale om klostre -
- når I kunne erklære ægteskabet ugyldigt?
Så ville I, min kæreste herre...
...være fri til at gifte Jer igen.
Og jeg kunne give mig fuldt og helt hen til Jer.
Opfylde alle Jeres ønsker.
Mary Talbot.
Mary Talbot. Henry Percys hustru! Lad os alene.
Hun har tilsyneladende anmodet om skilsmisse -
- begrundet med, at jeres trolovelse blev fuldbyrdet.
- Jeg vidste, det ville indhente os! - Jeg må til kongen.
Nej, han vil hverken tale med dig eller mig.
Den eneste Boleyn, han vil tale med, og hvis udsagn, han stoler på, er Mary.
Så hidkald hende. Omgående.
I har bedt mig komme, Jeres Majestæt.
Mit ægteskabs gyldighed skal afgøres ved domstolen.
Før jeg underkaster en god kvinde sådan en prøvelse -
- skal jeg vide, at hendes efterfølger er uplettet i alle henseender.
Beskyldningen om, at Anne og Henry Percy fuldbyrdede deres ægteskab...
Hun benægter, at det skete. Men jeg må have vished.
- Kan jeg stole på hende? - Hvorfor skulle I ikke kunne det?
Men når det gælder Jeres søster, så har hun magt over mig.
Jeg spørger Jer, fordi jeg stoler på Jer.
Og fordi jeg tror, måske uberettiget, at I holder af mig -
- og at I vil vægte denne sag højere end familieambitioner.
Jeg vil takke dig for det, du gjorde i dag.
- Jeg står i evig gæld til dig. - Du skylder mig intet.
Jeg gjorde det som en forsoningsgave -
- så vi langt om længe kan lægge fortiden bag os.
Så lad det være netop det.
- En ny begyndelse for os ved hoffet. - Nej, jeg må vende tilbage til landet.
Efterlader du mig her alene? Mens dronningen skal for domstolen.
- Det er udelukket! - Udelukket?
Bliv her hos mig. Jeg beder dig.
Jeg har brug for min søster ved min side.
- Hun har folket bag sig. - Folket har ingen stemme.
Og biskopperne, der har, er i lommen på Wolsey.
Hun kommer imod os.
Jaså... Boleyn-horerne. Mine to tidligere hofdamer.
Hvad har jeg dog gjort Jer, siden I vender Jer således imod mig?
I har ikke leveret en tronfølger. Hvad der oprører kongen, oprører mig.
Katharina, dronning af England. Retten er sat.
I ønsker, jeg skal liste af og blive nonne... Det gør jeg ikke.
Skal jeg lyve for Gud og sige, mit første ægteskab blev fuldbyrdet?
Skal jeg trække mig tilbage og opgive min datters krav på tronen?
Det gør jeg ikke. Aldrig i tusind år.
Ikke, om I så radbrækkede mig til sidste livsdråbe.
Jeg er Katharina, dronning af England -
- kongens ene sande hustru og mor til tronfølgeren -
- elsket af folket og af den konge -
- I har forhekset.
Jeres Nåde...
Hvori består min synd? Jeg har været en tro og lydig hustru.
Jeg har elsket, hvem I har elsket, og skænket Jer børn -
- skønt det var Guds ønske at tage dem tilbage.
- Men Gud er mit vidne, når jeg siger, at der ingen er.
Så jeg beder Jer, kære husbond, om at spare mig for denne ydmygelse.
Vil I ikke det, og ønsker I stadig at prøve værdien af vort ægteskab -
- så lad det foregå under foresæde af den eneste autoritet, jeg anerkender -
- Hans Hellighed selv, paven.
- Det er en katastrofe. - Udfaldet vil være til kongens fordel.
Men uden pavens velsignelse klinger det hult. Folket ville misbillige det.
Hvorfor give Rom en sådan magt? Han bør erklære ægteskabet ugyldigt.
Nej. Det ville føre til et brud med den katolske kirke.
- Det strider imod hans tro. - Og al sund fornuft.
At bryde med Rom ville isolere os og overlade os til protestanternes nåde.
Alternativet er at lade England stå uden tronfølger og risikere borgerkrig.
Jeg må få ham til at forstå, at det vil være det hele værd -
- når jeg bliver hans dronning og skænker ham en søn.
Jeg kender Jer. I har bestemt Jer, men er forpint ved det.
Vil I tilintetgøre Jeres ægteskab, Jeres fædreland -
- Jeres sjæl for Gud på en piges luner, fordi hun afviser Jer.
Fordi hun martrer Jer med sine afslag. Hun ved nøjagtig, hvad hun gør.
Hun vil have mig til at træde til side.
Hvor er min vise husbond? Hvor er han?
I er kongen.
Bevis det.
- Nu vil I give Jer hen til mig. - Har jeg ikke sagt det tydeligt?
- Før vi er gift... - Fanden tage Jer!
- Jeg har sønderrevet landet for Jer! - Og I burde takke mig.
- Brudt med Rom. - Løsrevet Jer fra en korrupt kirke.
- Skaffet en god hustru af vejen. - Et goldt hylster, der ikke slog til.
- Ti! Forbandet være du! - Det gør ondt!
Vis mig, at det var anstrengelserne værd!
Hvordan var han over for dig?
Han var øm i overraskende grad.
- De kalder mig en heks! - Indtil de ser, hvor han forguder dig.
Forguder mig?
Mary?
Vent, Mary.
Jeg ville sige, at jeg forlader hoffet og Jeres fars stab. Jeg har set nok.
Det er vi to om.
Jeg har lagt lidt til side. Ikke noget videre, men...
Det er nok til at forsørge Jer og give Jer tryghed.
Jeg har udset mig et sted i Tatton nær min barndomsegn.
- Stafford... - Jeg ville altid være Jer tro.
Min familie ville aldrig tillade det.
Og det tager I Jer af efter alt det, de har budt Jer?
En gang til.
Pres! En gang til.
Kom så, Anne. Pres. Pres.
- Det er overstået, Jeres Majestæt. - Bravo.
Hvad er det?
En pige.
En smuk og velskabt pige.
Hun har givet hende navnet Elizabeth efter Jeres mor.
- Er barnet velskabt? - Helt og holdent.
Hvis vi kan få en velskabt datter, kan vi få en velskabt søn.
Hvem er han sammen med?
Jane Seymour.
Hvor kunne han? Hvis jeg ikke leverer en søn, hvem kan så hjælpe?
Uden en søn vil han vende mig ryggen. Det tillader jeg ikke!
Hvor vover I?
- Hvor vover I at ydmyge mig - Hold så op!
Så er det nok!
Jeg kan lugte den luder på jer. Jeg væmmes ved jer.
Jeg slog ham i dag. Hvad tænker jeg på?
Jeg ødelægger det hele på egen hånd. Jeg kan ikke sove.
Uden søvn kan jeg ikke tænke.
Det bliver sværere og sværere at optænde ham.
Nogle nætter kan han ikke.
Jeg må ty til mere og mere nedværdigende...
Han hader sig selv om morgenen. Han hader mig for det, jeg får ham til.
Jeg mister fodfæste, og det er min egen skyld.
Det er min skyld.
Dronningen er svanger.
Dronningen er svanger, men situationen er prekær.
Så Jeres bekymring er berettiget, men hold tand for tunge indtil videre.
Svangerskabet er risikabelt. En dreng vil gøre familien Boleyn urørlig.
Men bliver det en pige eller en dødfødt -
- så vil alle i deres følge gå til grunde. Det gælder også Jer.
Så I og jeg må arbejde sammen, Jane.
Jeg har det godt, tak.
Vær venlig at hente min bror og søster.
Jeg har mistet det.
Næsten uden smerte.
Og i en sådan hast, som havde det aldrig eksisteret.
Skaf det af vejen! Begrav det.
Smid det på bålet!
Jeg mærker hans øjne. Han stirrer.
Han undrer sig over, at jeg lukker mig inde.
Snart vil sandheden blive kendt. At jeg ikke kan føde børn.
Han får mig brændt som heks.
Du kan stadig nå at blive gravid.
Han vil ikke ligge med mig af fare for at skade det barn, han tror, jeg bærer.
- Behøver jeg virkelig forklare det? - At ligge med en anden er forræderi.
- Stands. Anne, det er galskab! - Ser du ikke, du er mit eneste håb?
- Kom, George! - Jeg beder dig, George.
Det gælder mit liv!
Må Gud se i nåde til jer begge.
Jeg kan ikke... Jeg er ked af det.
Jeg kan bare ikke.
Jeg fortæller det til kongen i morgen.
Lad os bede til, at han viser mig nåde.
Jeg så dem.
Dem begge to.
Ja!
Hent mine ejendele og kør dem til Rochford.
Jeres Nåde. Lady Rochford beder om at tale med Jer.
Ikke nu.
Hun har nyt om sin mand, George Boleyn, og dronningen.
Hvilket?
Jeg var magtesløs, Jeres Nåde. Forbarm Jer over mig.
- Fordømte, onde heks. - Hvorfor?
Han kom for tidligt... vores søn.
- Det kan ingen bebrejdes. - Nej.
- Hvad har jeg ellers gjort? - Garder!
- Jeres Nåde? - Garder!
Mine børn!
Se, hvad du har gjort!
Sørgeligt, at adelen ikke rejser sig for dronningen.
Og endnu sørgeligere, at dronningen anklages for utroskab og blodskam.
Anklaget er ikke dømt, onkel. Eller er det ved denne domstol?
Master Cromwell, læs anklageskriftet op.
I det 28. år af vor enevældige kong Henriks regeringstid -
- har hans hustru, dronningen, som er forledt af Djævelen -
- bevidst begået blodskam, højforræderi -
- og gudsbespottelse.
- Hvad er Jeres påstand? - Ikke skyldig, Jeres Excellence.
Kærligheden til min bror er naturlig som enhver søsters kærlighed -
- til en, hun er vokset op med, har plejet og leget med som barn.
Døm mig, Jeres Excellencer, men glem aldrig -
- at Jeres kendelser vil blive dømt af Gud -
- ved den største domstol af dem alle.
Jeres Excellencer. Tiden er inde til at afsige kendelsen.
- Skyldig. - Skyldig.
Skyldig.
Herren er min hyrde. Han lader mig ligge i grønne vange.
Han leder mig til det stille vand. Han giver mig kraft på ny...
Lad os alene.
Alle sammen.
Jeres Majestæt.
Jeg hører, at det er for sent at redde min bror.
Jeg bønfalder Jer. Skån min søster.
- Retten fandt hende skyldig. - I kunne sende hende bort.
Hvorfor går I i forbøn for hende? I udsætter Jer selv for en stor fare.
Fordi hun er min søster...
...og derfor min ene halvdel.
Og jeg ønsker på ingen måde at gør nogen del af Jer fortræd.
Gå.
Vi gjorde det ikke. George og jeg, vi...
- Garden lukker dem ind. - Du bliver skånet.
- Kongen så godt som gav mig sit ord. - Modtog han dig?
Det forlyder, at han omgås Jane Seymour nu. Er det sandt?
Nej.
Tak. En nådig løgn.
Vil du holde om mig?
Det lover jeg dig.
Han holder sit ord. Det ved jeg, at han gør.
Mine herrer...
Jeg underkaster mig ydmygt loven -
- da jeg er blevet dømt ved loven.
Hvad mine forseelser angår -
- kender Gud dem -
- og jeg overlader dem til Gud og bønfalder ham om at være mig nådig.
Jeg bønfalder Jesus, bevar min fyrste -
- og herre, kongen.
Den prægtigste og mildeste herre -
- verden har set.
- Og blev kun skånet på grund af min respekt og ømhed for Jer.
I rådes til ikke at gøre det en gang til.
I vil ikke blive vist samme mildhed næste gang.
Gud velsigne Jer og min søn.
Og Gud være Annes sjæl nådig.
Kære Jesus, jeg lægger min sjæl i dine hænder.
Mor, giv mig barnet!
Fortvivlet og vanæret døde sir Thomas Boleyn to år senere.
Hertugen af Norfolk blev senere fængslet.
De næste tre generationer i hans familie -
- søn, sønnesøn, oldesøn, blev alle henrettet for forræderi.
Henriks beslutning om at bryde med den katolske kirke -
- ændrede Englands udseende for altid.
Mary giftede sig med William Stafford -
- og levede lykkeligt fjernt fra hoffet resten af sit liv.
Henriks frygt for et England uden tronfølger -
- viste sig af være ubegrundet.
Han efterlod sig en arving, der skulle herske over England i 45 år.
Ikke en dreng, som han brændende ønskede sig -
- men den stærke, rødhårede pige, Anne fødte.
Elizabeth.
Tekster: Ellen Mygind Kristensen Dansk Video Tekst